- Sretan Božić.
Izvinite.
Par godina prije...
- Žao mi je.
- Izvini. - Uh...
- Da li...Želiš ovo?
- Izvoli. - Ne, molim te.
Ovo su posljednje.
Uh, gospođice, imate li još jedan par ovih rukavica od kašmira?
Sve što imamo je tu.
Nemate magacin?
- Ne. - Ili podrum?
Ne. Nemamo ni potkrovlje, takođe.
Slušaj, ti ih uzmi, meni ne trebaju.
Ne, ne, ti si ih prvi vidio, ja...
Molim te, insistiram.
Evo, uzmi ih.
Hej, stani malo.
Hej!
- Izvinite gospodine. - Da?
- Ove su naše. - Oh. Vaše rukavice?
- Tako je. - Pa kako? Mislim...
Tu su odmarale sa cijenom i dalje na njima.
Raspravljali smo o njima, u redu? Ovo je...
Pa imam vijesti za vas.
Nastavite raspravljati dok ih ja plaćam.
Smirite se? Samo se smirite.
Smirim? Pet je dana do Božića.
Usred sam robne kuću u New Yorku..
I govori mi da se smirim.
Slušajte, ovo je trebao biti poseban poklon za nekog.
Da, baš smo se namučili oko toga.
Zar nismo?
Ko ste vi i za koga su?
- Mog momka. - Moju djevojku.
- Njegovu djevojku. - Njezinog momka.
Jedan par rukavica za dvoje ljudi?
- Teško je objasniti. - Pa pokušajte.
U redu. Samo naprijed.
Oh. Uh, on je trenutno moj momak.
Ali za osamnaest mjeseci...
poslije operacije...
- on će biti... - ona će biti...
...moja djevojka. Razumijete li?
To baš i nije ispalo dobro.
- Ne, srećan vam Božić ionako. - Mnogo vam hvala.
Da.
Pa, zaslužila si ih. Zbog brzine.
- Hvala. Potrudili smo se timski. - Da, jesmo.
- Ne znam kako da ti zahvalim. - Pa...
Ah, pa.
Spremno je za vas.
Hvala.
Ne znam ima li smisla što smo ispričali onome tipu.
Pomoglo je, mislim da se uplašio.
Oh, ti jesi prilično zastrašujuća.
Ovo će poslužiti. Ovo je baš dobra kafa.
Ali sam ozbiljna u vezi računa.
To je najmanje što mogu.
Pa hvala, ali vidiš
sad moram naći nešto drugo za djevojku.
- Oh, bile su za djevojku. - Da, bile su.
Onda ne mogu da ih prihvatim.
Vidi moraš. Ili nema poslastice.
Zaista.
Da ti kažem, ovo je vrhunsko miješani napitak.
Kako si pronašla ovo mjesto?
Prvi put sam ušla radi imena.
- Serendipity.(prijatna nezgoda)
- Jedna od mojih omiljenih riječi. - Je li?
- Aha. - Zašto?
Zato što tako lijepo zvuči za ono što predstavlja:
Sretnu slučajnost.
- Sem što inače ne vjerujem u slučajnosti.
Mislim da iza svega stoji sudbina.
Misliš?
- Da. - Sudbina iza svega?
Tako mislim.
Sve je predodređeno? Nemamo uopšte ni malo izbora?
Ne, mislim da svi donosimo svoje odluke.
Sudbina nam šalje male znakove,
i način na koji ih tumačimo
određuje jesmo li sretni ili ne.
Mali signali.
Da.
Sretne nezgode. Srećna otkrića.
Kao Kolumbo u Americi.
Da ili Fleming što je pronašao...
- ...penicilin. - Penicilin. Da.
- Fleming se zvao? - Jeste.
Ili "Jonathan i Rukavice."
Ne znam za tu.
Ne znaš tu priču? Stara narodna. Klasik.
Naš heroj, Jonathan, ide u poitragu za crnim rukavicama.
I u savršenom primjeru srećne nesreće
ili nezgode,
nailazi na prelijepu i atraktivnu Engleskinju
sa momkom.
Imaš momka, zar ne?
- Imam. - To sam i mislio.
A ti imaš damu za rukavice.
Imam.
- Mm-hmm. - Bilo nam je lijepo.
Nadam se da ćeš uživati u kupljenim rukavicama.
Oh, Znam da hoću.
Obično cijenim svoju promišljenost.
Šta ti želiš za Božić?
- Palice za golf. - Oh.
Pa ideš li se naći sa momkom?
Ne, i on sigurno radi to što ti radiš.
Pada na nečiju djevojku?
Ne, samo sam mislio da smo se super proveli...
i možda bi mi trebala dati broj,
znaš, za svaki slučaj.
- Slučaj čega? - Znaš, u slučaju života.
Divno sam se proveo a neću moći opet da te nađem.
Pa ako nam je suđeno da se sretnemo opet...
srešćemo se.
Jednostavno nije vrijeme sada.
Možda smo se trebali naći po Britanskoj zoni
pa smo uranili nekih pet sati.
Daj. Ni ime ti ne znam.
Ja sam Jonathan.
Ne poželiš ti meni nešto da kažeš?
Želim.
Srećan Božić, Jonathan. I hvala ti.
To je to?!
- Oh, Isuse, Izvinite.
Žao mi je zbog toga.
Ne. Ništa ovdje. Zašto ne pogledate gore?
- Možda je još tu. - Hvala.
Hej.
Ajmo raditi nešto.
Važi. Šta ti se radi?
Svejedno.
U redu. Idemo.
Obećaj da nisi tu samo za vikend
ili da se udaješ radi zelene karte... za nekog
tipa na uslovnoj.
Ništa od navedenog. Ti?
Ne, ne. Ponosni Amerikanac. Bez dosijea.
Pošto nećeš da mi kažeš ime reci...
Šta ti najviše nedostaje iz Engleske?
Užasno mi nedostaje mama.
Da sam ona i ti bi meni nedostajala.
Ok. Omiljeni film.
Tačan odgovor Cool Hand Luke.
Nisam gledala.
Ma hajde. Nisi gledala Cool Hand Luke?
Paul Newman? O, Bože. Ma daj!
"Mutav, sadistički pandur sa naočarima bez imena.
- Pomalo me podsjeća na tebe.
Omiljeni trenutak u New Yorku.
Ovaj se uspinje na listi.
Polaskana sam.
Ima li još nešto da želiš da znaš?
Hmm.
Omiljena seksualna poza?
Oh!
Whoa!
Da, to je i moja omiljena.
- Jesi dobro? - Jesam.
- Povrijedila si se? - Ne.
- Jesam, malo. - Jesi?
- Auu. - Da pogledamo to.
O, Isuse.
- To je duboka posjekotina. - Zijeva.
- Molim?
Sredićemo to odmah.
Eto.
Šta?
Gledaš mi pjegice?
To je prokletstvo Engleza, bojim se.
- Prosječna koža i loši zubi. - Ne, imaš sjajne zube.
To nisu samo pjegice.
Ako pogledaš bolje možeš vidjeti Kasiopeju.
- Šta? - Evo tu.
Sačekaj minut.
Ok.
Evo priče:
Davno još u Etiopiji,
bila je kraljica po imenu Kasiopeja,
koja je sebe smatrala za najljepšu ženu na svijetu,
i nije bilo nikog u cijelom kraljevstvu ko nije bio uvrijeđen
samoljubljem ove žene.
Onda je jednoga dana zabrljala i stvarno uvrijedila bogove.
Ne znam šta je uradila
i koga je uvrijedila.
Ali je bilo loše. Pretjerala je.
Uglavnom Posejdon, bog mora je,
kaznio postavljajući je u nebesa
naopako na prijestolu,
zauvijek sa haljinom preko ramena,
da joj se krv sliva u glavu.
I sada je samo sazviježđe na nebu,
gomila engleskih pjegica u obliku prijestola.
Znači napravila je jednu grešku.
I plaćala za vječnost.
Tačno.
- Da, da... - Čitko..
Ne mogu da vjerujem da ovo radim.
Molim te. Pusti sudbinu svojim tokom.
Oh! Oh!
Bila je nezgoda. Zapiši opet, molim te.
Ne mogu. To je bio znak.
Sudbina nam govori da se udaljimo.
Ako nas sudbina ne vidi zajedno,
zašto smo se onda sreli večeras?
Ne znam ali nije nauka, osjećaj je.
Šta ako griješiš?
Šta ako je u našim rukama da se raziđemo?
Bez imena, brojeva, ičega.
Šta misliš da će da se desi?
Msliš da će sudbina moju informaciju
dostaviti tebi na vrata?
To ti je najbolja ideja večeras?
- Šta je... - Izvoli.
Zapiši svoje ime i broj.
- Na novčanici od pet dolara? - Mmm. Samo uradi to.
Ti si čudna i interesantna žena.
Šta sad?
Čekaj tu.
Hej!
Šta je to bilo?
Kada ta novčanica ponovo dođe u moje ruke,
moći ću da te nazovem.
I kad začuješ moj glas,
vjerovaćeš u sudbinu zar ne?
Hej, a šta ću ja?
Kako to misliš?
Moramo odaslati u svemir
nešto sa tvojim imenom..
Nije li jedino tako pošteno?
To jeste.
Da vidim šta imam.
Ne. Imam bolju ideju.
- Šta? - Ok.
To je gomila tuba.
- Ok, vidiš ovu knjigu? - Da.
Kad večeras dođem kući,
unutra ću napisati ime i broj.
Zatim je odmah ujutru nosim u radnju polovnih knjiga.
Koju? Nećeš da mi kažeš.
Zašto ne?
Sada kada budeš prolazio pored takve radnje,
moraćeš da uđeš da vidiš je li tu.
Ovo je tako pogrešno.
Niko fenomenalnu noć sa
potpunim strancem
ne prepušta slučaju.
Zar ne?
Ajde sekund.
Uzećemo sobu?
Šalim se,
ali želio bih te upoznati bolje.
- Stani tu. - Ok.
Ne, stani tu. Stani tamo.
Nemoj da dolazim.
- Ok. - Ok.
Ako oboje izaberemo isti sprat,
suđeno nam je da budemo zajedno.
Ti si luda.
Ajmo.
Ok, uđi...
udahni,
i kad se vrata zatvore udri tipku.
Ne kapiram ovo.
Ne treba da kapiraš, imaj vjere.
Vjere u šta?
U sudbinu.
Oh. Drži.
Hej!
Sara.
Ime mi je Sara.
Evo ga. Bio si u pravu.
Ajmo prijatelju.
- Idemo gore. - U redu je.
Josh samo voli da se vozi.
- Je li, Josh? - Argrgrrr!
Ne radi to! Ne diraj!
Hej, smiri se. Samo je klinac.
Čini se da smo stali.
Ayah!
- Idemo opet. - Hvala.
Gdje je? Je li tu?
Ne, ne vjerujem.
Ajmo, Josh. Idemo prika.
Ostanite pripravni.
- Je li tu? - Ne, nije.
- Nazad u lift. - Nije tu?
Idemo, ajde mali!
Ej, Sara. Uh, izvinjavam se.
- Hej. Izvini. - Šta je?
Izvini.
Par godina poslije..
Obično molim da me zovu na vjenčanja.
Onda ako i uspijem onda ga,
odgode ili je negdje preko mora,
pa mi još ukinu i pasoš,
bude smiješno i šta sve ne.
Hvala vam. Ovo shvatam veoma ozbiljnim.
Dar je biti kum.
Kažu da samo jednom u životu,
naiđe osoba sa kojom ti je suđeno.
Sve se čini sjajno, zvijezde se poklope,
duša i tijelo su u ravnoteži.
Za moga prijatelja Jonathana Tragera,
ta osoba...
bio sam ja.
Ali već znate da smo, Jonny i ja bili bliski.
Braća različitih majki.
Prijatelji od prve godine faksa.
Gledao bih ga kako izlazi sa ženama,
i uvijek bi se vraćao puzeći...
Meni.
Bilo je sramotno.
Uživao si.
A onda je jedne noći došao i stvari su bile drugačije.
Njegov san da postane režiser dokumentaraca,
postao je stvar prošlosti.
Hvala Bogu.
Nije više odgovarao ni na moje lupkanje prstima,
po njegovom mekom dijelu lobanje,
dok bi učio za ispite.
Sve to zato što je našao nju:
ženu sa kojom mu je bilo suđeno.
Ako iko zna kako izgleda njegova srodna duša,
to sam onda ja,
njegova prva žena.
Pametna je, nasmijana, prelijepa.
Ukratko tip žene o kojoj svaki muškarac sanja.
A mislim da smo svi sanjali.
Tako da sa tugom
i ispunjenim sjećanjima,
dižem moju čašu
budućoj gospođi. Jonathana Tragera.
Da vam kažem.
Ako mog prijatelja moram da proslijedim nekome,
ne mogu zamisliti savršeniju ženu od Halley.
Uzdravlje i živjeli.
Koliko je pijan na skali do 10?
12.
Misliš da ćemo ih ikada zasjeniti?
Ne bih znao. Nikad ih nisam vidio u svađi.
Ni ja.
Mora da je kučka u seksu.
Imamo sufle od nara, koji je fascinantan,
i drugačiji od šerbeta.
Voljeli bi da vam se pridružimo, ali Courtney se budi rano,
pa moram da budem dobar.
Halley, poslušaj me. Nije kasno da se povučeš.
- Laku noć, Dean.
Mama, ne bi da gledaš ovo, ali treba mi... zagrljaj.
Odoh da prespavam. Slušaj, ti si divna.
- Laku noć. - I znaš šta? Trebaš me.
Čuvajte se. Ajmo dušo.
Narode, nerado vam govorim ali i ja moram kući.
- Moram.
Ustajem u 8:00 ujutru. Dan će mi biti ludnica.
- Uđi na još po jedno. - Ne mora,
ako neće. - Vidimo se za 20-tak sati.
- Zdravo dušo. - Laku noć.
- Noć.
- George.
- Laku noć. - Čuvaj se.
Kako si?
- Bolje ti je da si budan poslije. - A što?
- Zato što ću doći i...
svući se...
- ...i u krevet... - Uh-huh.
Praveći se da smo se užasno posvađali.
Vidimo se poslije.
Kupite knjigu.
Čitanje je dobro za vas, znanje.
Stani, slušaj.
Pročitao sam je odavno.
Ubaciću i scenario Mostova Medison.
Gledao sam, bilo je super.
I onda...
Ništa, mislim...
Nisam reagovao. Pustio sam je da ode sa žurke,
i nisam joj ništa uspio reći.
Sad je nestala zauvijek.
Ona je bila moja srodna duša.
Kenny, mislim da je opasno koristiti izraz "srodna duša."
Implicira nešto magično nad čime nemamo kontrolu,
kao snoviđenje ili sudbina.
Mislim da nas uvjerenja spriječavaju da radimo kao treba.
I ako ostanemo na dobrom putu,
mislim da ćeš uvidjeti da je napolju mnogo ljudi
sa kojima možeš biti sretan.
Stvarno vjeruješ u to, Sara?
Da, stvarno vjerujem.
- Izvolite. - Hvala.
Prvo moraš reći DA.
Da.
Trenutak.
- Pusti... - Ja ću...
- Ow, ow, ow. - Imam ga.
Ow!
Ok, nećeš mi zamjeriti?
Malo je nezgodno, ništa više.
Ne. Bože pa suzićemo ga.
Predivan je. Sviđa mi se.
Ti se presvuci, ja zovem Ryana,
da mu kažem da si pristala.
Da se nije zabrinuo?
Ne za tebe.
Za turneju.
Nada se uklopiti medeni mjesec u raspored.
Kako Bora Bora zvuči?
Jako... seksi seksi?
Ako ste golfer tokom pauze
za ručak iskoristićete ga
na najbližem terenu van Menhetna.
Dugo očekivano rješenje.
Službeno prošireni dok, prepravljen prije samo pet godina,
posjetiocima ove betonske džungle nudi
šansu za pravilno držanje palica,
preciznost u igri,
i ponajviše, donosi zadovoljstva i frustracije golfa
gradskim momcima.
Ovo je Nick Roberts, ESPN Vijesti, New York City.
Odlično, Nick. Snimili smo. Hvala.
- Artie, moram ići, ok? - A druga verzija snimka?
- Nema vremena, zauzet sam vjenčanjem.
Zovemo Saru Lawson. Javite se na portirnicu.
Vraćaš se u petak za snimak?
- Važi šefe. - Hvala gospodine.
Ja sam Sara Lawson..
- Žao mi što kasnim.
Vi ste kod broja dva.
Loši golferi skroz dolje?
Stari, briši, sve je pod kontrolom.
Zdravo ženjeni čovječe.
- Ćao, gdje je Lauren? - Oh, Lauren ima slobodan dan.
Ja sam Sara i ja te friziram danas.
Znaš šta?
Nisam oduševljen skraćivanjem kose
radi vjenčanja pa... - Skinuću samo malo.
Sa tim slikama ću živjeti cijeli život.
- Samo malo. - Molim vas, uh...
Zaboravi Charles Ulicu.
Vodi me u zgradu New York Timesa u 42-oj, moliću.
- Mm-hmm. - d Sara d.
Kažem ti, spopada me to.
Svuda se dešava.
Bila je na golf terenu.
Sad je velika, sa velikim kukovima. U redu?
Onda sam morao da idem, da bi me Sara šišala,
onda lik u taksiju koji mi pjeva, Sara.
Svemir mi je otkriva,
zavitlavajući mi glavu.
- Ženiš se za tri dana. - To ti i pričam.
Totalno je dvosmisleno, razmisli.
Zašto bi rizikovao vezu sa Halley
jureći neki san?
Poslušaj me, čovječe.
Znam da volim Halley, u redu?
Možda je drugačije svaki put kad se zaljubiš,
pa je greška upoređivati.
- Kapiram, ali... - Naravno.
U redu...
Kao da je Halley Kum II.
Ona je što?
Kum drugi dio. To je bio sjajan film.
Možda bolji od originala.
Ali koliko god cijenio Kuma II
I dalje moraš pogledati original
da bi shvatio i cijenio nastavak zar ne?
Zar je previše da tražim od prijatelja da mi pomogne?
Ti već imaš brak iz bajke.
Ja sam kum.
Radiš za najbolje novine na svijetu.
- Zašto mi ne pomogneš da je nađem? - Da ti kažem nešto:
Bez obzira šta ljudi misle Times nije sveznajući.
Treba mi prezime, broj socijalnog.
- Kad bi našli knjigu... - Ćoroskok. Znaš to.
Da pretražimo sve knjižare u New Yorku.
Već jesi, prije masu godina.
- Sjeti se? - Možda sam zaobišao neku.
Možda je neko kupio pa opet prodao.
Ovako ćemo. Ne želim imati ništa s ovim.
Važi?
Možda sam se samo uplašio.
Govorim ti da Britanke ne stare lijepo.
Prije par godina je bila primamljiva poslastica.
Sigurno je izgledala kao bejbi Spajsica.
A sad bi mogla biti...
Stara Spajs.
- Super frizura. - Hvala.
- Reci da me voliš. - Volim te.
- Reci mi nešto romantično. - Kao šta?
Ne znam...
Da sam jedina u svemiru suđena za tebe.
Bože, večera!
Usput, ispraznila sam ti ormar.
Moramo se spakovati za medeni mjecec.
Mrzim ovu zgradu.
Umukni!
Ne udaraj to sa time.
- Jon! - Šta je?
Idem pozvati domara.
Ne razumijem zašto se ovo stalno pali.
Prošle nedelje si rekao da je u redu.
- Hej, Jon. - Hej.
Isuse ovo izgleda kao poprište katastrofe.
- Hvala, Geralde. - Geralde, ovamo je.
Dolazim!
Daj, hoću da vidim...
Mislila sam da želiš okruglo brušen.
Zašto, kada sam to rekla?
Nisam sigurna, ali bile smo mlađe.
O Bože, kad smo bile mlade ja sam htjela Borisa Beckera, zar ne?
- Hej, društvo.
- Šta mislite? - Pa...
Je li tu posljednju stvarno inspirisala moja sestra?
Svakom umjetniku treba muza.
- Ko želi dobre vijesti? - Ja bih ti platio.
Ne, ti bi platio da otklonim loše.
Reci.
U Stockholmu smo prodani za osam sati.
Znači moraćemo ubaciti još nastupa.
Svraćamo u Pariz i onda...
Izvini, ne bih da kvarim,
ali Lars i ja već imamo isplaniran medeni mjesec,
i rekla sam pacijentima kada idem.
Dušo, pacijenti mogu bez tebe par nedelja.
U pravu je, Sara. Mislim,
neće te ubiti koja nedelja više u Evropi.
Caroline vas samo nagovara
jer želi da vam čuvamo kuću.
Hvala, htjela sam je pitati kad se napije.
- To i nije loša ideja. - Da?
To! Idemo, Kip. Dok Sara Larsu ne promijeni mišljenje.
- Rekao sam nešto loše? - Nije nego...
Imam gust raspored i pacijenti su mi prilično bitni.
Ne volim mijenjati u zadnji čas.
Znaš na šta mislim?
Izvini.
Trebaš da mi odobriš ove majice za Australiju.
- Nema problema. - Ne smeta ti?
- Ovo ćemo poslije? - Važi.
Ne smeta njoj.
Kamilica za vas, fina i topla.
- Bravo. - Ali, Eve...
Sara, bio je to filmski poster. Ništa naročito.
Ali je čudno zar ne?
Mislila sam da si gotova sa tim New Age sranjem
horoskopom i ostalim glupostima.
Eve, za nekog ko drži New Age radnju, alarmantno si prizemna.
Oh, je li? Za utreniranog psihijatra,
ti si pomalo luda. Toliko ti mogu reći.
Izvinite. Držite li Casanova svijeće?
Zapravo imamo.
Pogledajte slijeva pored Caligula - mirisnih.
I one su na rasprodaji, danas vam je srećan dan.
Super. Vidiš to se dešava
ljudima upecanim na New Age.
Završe kući paleći svijeće za Gospodina Pravog,
dok Gospodin Dobar Za Sada čeka za šankom iza ćoška.
- Hej. Oh, da.
Pravi je gnjavež.
- I moram da je nađem. - Ovdje sam tri godine.
- Ovo je... - Razumijem.
Ali kompjuter..je tu duže.
Trošite moje vrijeme, gospodine.
- Ne, ovako. - Ne mogu ništa.
- Bitno je. - Ne možete biti ovdje.
Ne možete zalaziti sa ove strane pulta.
- Molim da ne prelazite ovu liniju. - Razumijem.
- Hvala. - Počeli smo jako loše.
I stvarno mi treba ako biste mogli
unijeti ovaj broj računa u kompjuter
i reci njeno ime.
Vidim, kada tako kažete...
Ne.
Bi li 20$ pomoglo?
Bi da sam sanitarni inspektor.
Slušajte, ovo je jako važno.
Oh, evo ga opet. Prešao liniju.
Morate ostati sa druge strane.
Ne želim da ponavljam. Stanite tu. Hvala.
Završavajmo ovo, šta je potrebno?
Meni treba ime.
Pa, bio sam kratak sa prodajom ove nedelje.
- Zaista? - Samo da pomenem.
- Uh-uh. - Gdje su mi stopala. U redu?
- Divan izbor, gospodine. - Hvala.
Broj računa je 029351...
Mislio sam da ćete mi pomoći ispuniti normu.
Kravata je $95. I dalje smo 700 kratki.
$700?
- 700. - To je iznuda.
- To je dobra trgovina gospodine.
Šta mi treba? Reci.
- Imamo ljubičastu kravatu. - Mm-hmm.
Šta bi išlo s njom?
Izgledam kao mađioničar.
Dobro, užasni maleni čovječe.
Kupio sam cijelu proljećnu liniju. Srećan?
Sad je potraži.
Već jesam.
Račun je ugašen. Nemamo tu informaciju u kompjuterima.
- Daj mi to! - Uhvati me.
- Šta? Jesi lud? - Ne prelazite liniju!
- Prešli ste liniju! - Prestani da te ne posječem!
Bolje smisli kako da mi pomogneš!
- Mogu predložiti nešto drugo. - Predloži brzo.
Kada mušterije apliciraju za kreditnu,
kopije idu u naš centar u Queensu.
Treba vam broj računa koji već imate,
i naći ćete njenu prijavu.
Bez obzira neko od zaposlenih mora. da vas ubaci.
Zaposleni...
da vas ubaci.
Krokodil.
Hal.
- Halley.
Prirodno.
- Da? - Stvarno prirodno.
- Ne, ne..rez. - U čemu je problem?
Problem je što se ne možeš odbraniti od vojske krvožednih Vikinga sa frulom.
- Nema logike. - Ne, vidiš... ne.
Muzikom ih namamljuješ da ti se podrede.
To je cijela poenta Mistične Predaje.
Zar ti on ne izgleda kao neko ko mrzi muziku?
Ne.
Hej, dušo.
Evo, ovaj momak, on je... On je kao Alec Guinness. tako dobar.
Ratovi Zvezda. Obi-Van.
Dobro, a šta sada rade? Koji je njihov stav?
O čemu razmišljaju? Ko su ovi ljudi?
Kažem ti da su u transu, ne govore ništa.
Zahvalni su, nepristrani i potplaćeni..
Zašto me ne pozivaju na gozbu u selu?
- Da. Sara, ej. - Hej.
- Možemo popričati? - Naravno.
Ok odoh ja, narode.
Lars, popričaću sa režiserom,
da dotjeramo malo taj dio.
- Biće to u redu.. - Pomeni mu gozbu.
- Šta je bilo? - Juče sam izgubila ključeve.
O, to je smor.
I upravo sam ih našla na frižideru.
Ne kapiram? Je li to neka šala?
Ne, nije. Čini mi se da ludim.
Od planova za vjenčanje, turneje i od mojih pacijenata.
Sve je to malo previše.
Ok, Sara, ujutro idemo za Toronto...
- ...nemoj mi se sada raspasti. - Znam..Zna...
Zato i mislim da mi treba pauza.
Kako misliš, pauza?
Ne, ne takva pauza.
Mislila sam za vikend da razbistrim glavu i napunim baterije.
Nema to veze s onim od neku noć.
Jednostavno trebam to. Potrebno mi je.
Ali neću ako se ti ne slažeš.
- Slažem se. - Hvala ti.
Ok. Kuda ćeš? Kuda?
Oh, ne znam. New York, možda.
- Srećan rođendan. - O, moj Bože.
Ozbiljno misliš? Ne zezaj.
To je plan.
- Čujemo se poslije. - Ok.
Ovo je nevjerovatno. O Bože.
Sara, ovo je suviše velikodušno od tebe.
Ma daj, zar cura ne može pokloniti drugarici nešto za rođendan?
Nema skrivenog motiva?
Pa..
Za nedelju dana se udajem
i htjela bi se malo provesti sa drugaricom
prije nego se uputim ka oltaru.
To je slatko ali nisi moj tip.
- O, hvala.
- Idemo u New York?
Ej! Izvinite.
- Zašto si napet? - Jer me izluđuješ, u redu?
Možeš li biti negdje drugo? - Oh. Excusez-moi.
- Aha. - A čime se ti baviš?
Moj prijatelju prodavaču, slučajno pišem za jednog izdavača.
Možda si čuo. Zove se New York Times.
- Oh. - Da.
Halo. Ko?
Dean? A ko ga treba?
Aha? Sačekajte. Tvoj urednik.
Zdravo. Ne.
Nisam... Nisam stigao to da napišem...
Nisam ni to.
Uz svo poštovanje gospodine biće mrtvi i sutra.
Ok. Hvala vam.
- Pišeš čitulje. - Apsolutno. Da.
- Hmm. Sigurno si ponosan. - Uh-huh. Moja je zadnja.
- Ne večeras. - Taj sam.
- Ne vjerujem. - Apsolutno.
- Mala šansa. - I dalje govorim.
- Posljednja. - Da, evo je.
Ne znam, oči me ubijaju.
Reci mi da se ovi brojevi poklapaju.
Daj, ja ću.
- Da vidim. - Ne radi to.
- Ah-ah! - Je li 0293?
- 0293. Čestitam.
- Mislim da si je našao. - Nema šanse.
Šteta što je prezime umrljano.
On je kriv..Njegov palac.
Kad je zgrabio palac mu je prešao...
pravo preko imena.
Šalim se, zamrljano je u mojoj ruci.
- Hoćeš prekinuti? - Mala šala.
To je ugljeni papir.
Valjda ga je zato America zabranila.
Koja je adresa? Je li njena?
To je prije sedam godina, čovječe.
Pođi do kancelarije zgrade
I saznaćeš ko je tu živio prije sedam godina.
Nije raketna nauka.
Hvala.
- Kuda? - Da, kuda ćemo?
Uh, ok, vodi nas...
- ...bilo gdje u New York. - Molim?
Bilo gdje. Gdje god vi želite.
- To nije destinacija. - Stani, nisi rezervisala ništa?
- Um, ok, Eve, molim te nemoj da se ljutiš.
O, ne. Ne mogu da vjerujem.
Trebam smjer, dame.
Htjela sam da ti kažem u avionu.
Znaš šta? To je jako podmuklo od tebe, Sara.
- Nisam prokleti vidovnjak. - Eve, čekaj!
Pričekaj sekund.
- Eve. Eve! - Prešla si me.
Znala sam da ne bi došla da sam ti rekla istinu.
Trebala mi je moja najbolja drugarica.
Šta radiš, Sara?
Iskreno, više te ne kapiram, ok?
Reci mi nešto, bilo što
da ima imalo smisla.
Tokom cijelog leta sam gledala nebo, razmišljala.
Ne o vjereniku već o misterioznom tipu kojeg sam upoznala
prije milion i po sati.
Momka na kojeg imam samo...
blijedo sjećanje u glavi.
Samo sekunde. Djelići, zapravo.
Bilo je kao...
kao da je tada cijeli svemir postojao samo da nas spoji.
Zato sam ovdje.
Puštam sudbinu da me vodi kuda želi.
Jer kad se ovo završi,
neću više morati da mislim na njega.
Ponadajmo se da je ćelavi fašista
koji kopa nos i briše ga o sjedište.
Možete li sačekati?
Kud' idete?
Boje da mi kupiš jednu od onih velikih rođendanskih torti.
Odredište, moliću?
- Waldorf, valjda. - Najzad je shvatila.
Ok, idemo... onuda.
I ja te pratim.
Hajde, možeš to i sam. Samo pogledaj u kompjuter.
Nisam siguran da vam smijem pružiti tu informaciju.
Naravno, zašto ne bi?
Tu sam privremeno, ok? Ne znam pravila.
Par mjececi poslije fakulteta i već si dio establišmenta.
Ne, ne, ne... A zakon o privatnosti, a?
Zaboravi zakone privatnosti. Znaš li čemu oni služe?
- Ne. - Da bi štitili milionere.
Znaš li ko su ti milioneri?
- Ko? - Reci mu ko su.
- Reci mu. - Klinci tvojih godina.
Izbačeni iz škole, bubuljičavog lica koji su zaradili velike sume novca
praveći internet kompanije koje ne nude konkretan proizvod,
niti pouzdane usluge pa ipak uspijevaju da ostvare profit
za sve one lijene kučkine sinove koji drže dionice.
I kao mučeni član razbijenog proleterijata,
imaš altruističnu potrebu da štitiš ove vlasnike digitalnih plantaža?
Vau. Ajde.
Ajde.
- Želite stanara po popisu iz 1994? - Decembar, preciznije.
- Evo vašeg stanara. - Sebastian Mig-non?
Ne. Mignon. Francuski.
Ne, tražimo nekog po imenu Sara iz tog stana.
Sigurno je taj?
Možda joj je bio momak.
Hvala. Uradio si pravu stvar. Zaista.
Dobar posao momče.
Čula si. M-i-g-n-o-n.
Jesi čula? Eto.
Hvala ti puno, Sally.
- Gdje je? - Brooklyn.
- Ok...
- Idemo podzemnom. - Stani malo, stani.
Zaboravljaš li nešto?
- Uh, Šta? - Proba vjenčanja. Momačka.
- Dovoljno vremena. Idemo. - Siguran si?
- Jesam, moramo u Brooklyn. Idemo.
Ok, uh... Prada!
O, Bože!
Ooh! Prada!
Ooh, obožavam ove stvari.
- To je $20. - 20 dolara?
Eve, to je užasna kopija.
Bar na mojoj piše Prada. Na tvojoj je Prado.
Stvarno? Za dolar, kupim flomaster i popravim.
Uzimam. 20 dolara?
Ovamo. Hajde narode.
Dvije kutije loptica za Chelsea Piers (golf teren) danas.
- Kuda sada? - Ne znam.
- Damo, damo, jeste li golfer? - Osjećam... Osjećam nešto.
- Igra vam se golf? Dvije po cijeni jedne. - Upravo ovdje gdje stojim.
Hej! Ko si ti?
Možete li vjerovati? Dvije po... Voa!
Možete pomoći gospođo? To, pomozite.
- Jesi li dobro? - Je li lopta ok?
A pozadi? Je li to u redu?
U redu sam, hvala Mogu da dobijem letke?
- Evo vam. - Ok.
- To je znak. - Dva paketa loptica.
- Taksi! - Sara!
Trebaju praviti tablete za ovo.
Mora da je tu.
Mora biti tu. Mogu da osjetim.
- Izvinite gospođice? - Da?
- Zaklanjate mi kadar. - Oh.
Oh. Izvinite.
Ovo je Nick Roberts, ESPN Vijesti, New York City.
- Oh! - Znaš li ko igra golf?
Momci koji su predebeli da bi igrali tenis.
Kao taj tip.
Ovo je specijalna prilika.
Koliko puta će sin da ti se oženi?
Dobro kažeš.
Znaš li zašto volim ovu igru?
- Zašto? - Reću ti.
Poslije godina pauze uvijek možeš da se vratiš.
Ja nisam igrao preko pet godina.
Šališ se.
- Jesi dobro? - Jesam.
Izvinite gore.
- Eve, pazi se! - Ajde.
- Oh! - O Bože, tako mi je žao.
Tako mi je... Jeste li dobro?
Molim te reci nešto. Reci nešto.
Mislim da sam progutala plombu.
Hvala što ste nas primili.
G. Mignon, imamo čudno i pomalo lično pitanje za vas.
Mignon.
G. Mignon.
Mignon. Kao meso.
G. Mignon, jeste li prije par godina živjeli sa curom po imenu Sara?
Atraktivna, crna kosa, onako pomalo misteriozna,
znate sjajna cura.
Oui.
Da li znate kako da je lociramo?
Ne znam.
- Sjećate li se prezimena? - Ne.
Ne sjećate se prezimena bivše djevojke?
Teško mi je povjerovati u to.
Ne razumijete ništa.
Nije mi bila djevojka. Bila je samo, cimerka.
Živjela je samnom jedan kratak period.
- Stavili su je kod mene... - Servis za pronalaženje cimera?
Oui, oui, oui. Bila je kod mene sa momkom par mjeseci...
- Ne interesuje me on. - A onda se brzo odselio.
Do kraja godine se i ona odselila. To je sve.
Da, ali je li ostavila što za sobom,
sa njenim prezimenom, priznanicu, račun?
- Prtljag? - Ne. Ne..
Bilo što će pomoći. Bilo što.
Sjećam se da je sjedila na meni.
Sjedala je na vas?
Da. Sjedala je na mene neko vrijeme.
U njoj sam našao...
inspiraciju.
Valjda sam zato i počeo da je slikam.
O, sjedala je za vas. Izvinite.
To sam i rekao.
- To je i rekao. - Naravno.
- To sam rekao. - Očigledno.
Imate li kojim slučajem sliku?
Sad ćeš da vidiš o čemu se radi.
Vidjećeš joj lice.
Ok. Važi.
Ovo je ona, jel?
Pomalo oko očiju.
Definitivno vidim Britansku stvar,
kruna i žezlo.
Imate li ime servisa za cimere?
- Oni bi imali informacije. - Apsolutno.
- Da, imate li? - Ne, nemam.
Ako pomaže sjećam se gdje su se nalazili.
- Apsolutno! - Da! Gdje? Gdje?
- Menheten. - Gdje Menhetnu, G. Mignon?
U 60 - toj Ulici.
- Istočna ili Zapadna strana? - Odmah pored te...
s lijeve strane te predivne kafeterije,
Serendipity.
To je.
Spremi se.
Srećan rođendan. Kuća časti.
Hvala vam.
Hvala.
Užasna sam drugarica.
Bićeš ako zapjevaš.
Eve, hvala što si došla sa mnom.
Nema na čemu.
Saro, divna je pomisao.
Na ideju života,
da je svaki događaj dio nekog većeg plana
dizajniranog da nas odvede do srodne duše.
Ako je to istina šta je poenta života?
Ili donošenje odluka?
Zašto bi se dođavola ustajali ujutro?
Zbog torte?
Ne. Ne zbog torte.
Radi grešaka.
Kao i ovo putovanje.
Ako si pametna učićeš iz grešaka.
Skapiraćeš.
Shvatićeš da život nije predstava
sa uputama za glumce. Život je nered, Saro.
Personifikacija haosa.
Moram da odustanem, jel da?
Saro, imaš vjerenika koji te uprkos svojoj muzici,
za koju se nadamo da je samo faza, nadajmo se,
voli jako, jako puno.
Nije odustajanje, to je odrastanje.
Hajdemo odavde.
Da.
- Evo jednog. - Zadrži ga.
- Radnja vjenčanica. - O Bože, ironija.
Čekaj tu, eto me odmah.
- Zašto? - Ostani tu.
- Sati, moliću? - Uh, oko 7:30.
Dobro. Dobro.
Preselili se u centar. Ako budemo srećni stići ćemo.
- Kad je proba? - Ne mogu ja to.
- Taksii! - Gotovo je čovječe.
Šta?
- O čemu pričaš? - Kako da ignorišem?
"Blagoslovi prokletu nevjestu"?
- Šta? - Ne može biti jasnije.
Ne bi trebao da radim ovo. Nije u kartama.
To je samo... Hej, još jedan od tragova.
Popričaćemo na putu do tamo. Idemo.
Nije trag. To je znak.
Pa, u čemu je razlika?
Trag detektiv koristi da pronađe osumljičenog.
Račun, skladište, taj Francuz...
- Uh-huh. - To su tragovi. Ovo je znak.
Što nikada nisam našao knjigu, to je znak.
Sara nikada nije našla novčanicu, to je znak.
Kako nešto što se nije desilo može biti znak?
Možda je odsustvo znakova znak.
Je li?
To je razumno.
Vidi, čovječe, ne znam. Možda nema sudbine.
Ako i ima, ne ide u moju korist.
Znaš, nije trebalo ovako da se završi.
Trebali smo vidjeti čarobnjaka iza zavjese?
- Idi do kraja rijeke. - Ovo je kraj.
Proba počinje za manje od sata.
Nevjesta me čeka.
Da te pitam nešto, ok?
Da se Sara ovdje odjednom pojavi,
šta bi ti ona rekla da radiš?
Rekla bi mi da trčim, ne hodam, do Waldorfa
jr svi znakovi kažu da treba da se ženim.
Pogledaj. Vjenčanice. Sve bijelo.
Mrzim isticati očigledno...
- Istakni. - Ok.
Ako ne uradiš ovo nikada nećeš saznati ko je Sara.
Možda nikada nisam ni trebao.
Možda je sve lavirint dizajniran
da me odvede gdje sam i počeo.
Sa vjenčanjem.
Trebaju praviti tablete za ovo.
- Halley? - O Bože. Eve!
Lude li slučajnosti! Kako si mi?
- Bože. - O moj Bože.
Sara, znaš da smo bile cimerke na fakultetu?
Nije li smiješno? Izvini ovo je Sara.
- Ćao, drago mi je. - I meni.
Koliko je prošlo, osam, devet godina?
Eve je... Išla sam sa njom na Bostonski.
- Zar nije sjajno? - Da, stvarno?
Pa šta radiš ovdje?
- Udajem se sutra. - Stvarno?
- Da. - Čestitke.
- Čestitam. - Wow!
- Hvala. - U ovom hotelu?
Da, u podne. Upravo smo krenuli na probu.
- Zašto ne dođete da vidite? - Zašto ne bi?
Naravno, voljela bih.
I povedi svoju... partnerku ako želiš.
- Oh! - Oh! Ne, ne.
Moram nazvati vjerenika...
- ...koji je muškarac. - Oh! Sigurno ste ponosni.
- Ok, zabavi se. - Ok.
- Poslije. - Ok, dobro. Zdravo.
Zdravo moja slatka lezbejska ljubavnice.
Samo se šalim. Onako između nas.
Lars?
Šta radiš?
Kako si znao gdje sam?
- Intuicija. - Zaista?
Ne. Prelistao sam vodič hotela.
Abecedno, odnazad. Počeo sam sa "Z."
Sara, tako si mi nedostajala.
Izvini. Ne krivim te što si pobjegla.
Bio sam tako... fokusiran na album i video..
Ja, Jonathan, Uzimam tebe, Halley, Za svoju zakonitu suprugu,
i obećavam te voljeti i podržavati
kako brak nalaže od danas pa ubuduće.
I naravno, Jonathan, gledaćeš u Halley.
I sa time završavamo.
- Izvinite. - Molim?
Treba mi pomoć ovdje.
I onda... onda ste vjenčani.
- Hal, ko je ona cura? - Huh?
- O to je stara moja prijateljica Eve. - Oh.
Ok, gotovi smo.
Obavezno dođite sutra ujutro
tačno u 9:00 na slikanje.
Žao mi što prekidam,
ali čeka nas jedno šest striptizeta. Kasnimo.
- Misliš "egzotičnih plesačica." - Ne, ne. Mislim "striptizeta,"
- žena koje skidaju sve. - Slušaj, gledam vas u 9:00.
Ali obećao sam Judy da ću kući do 10:00.
Fantastično, G. McKinley. Imate cijeli sat da poludite.
Ok, idemo.
Prije nego odvedeš Jona i tatu na vaš muški ritual,
moram pričati sa njim.
Ok. Prelijepa mlada. Biću u taksiju.
- Želim da upoznaš Jona. - Drago mi je.
Voljela bih da navratiš sutra.
- Bilo bi nam užasno da ne dođeš. - Stvarno?
- Da. - To je tako slatko.
Znači sutra u podne?
Da, i povedi prijateljicu ako želiš.
- Ok. - Budi tamo.
Biću.
Hvala ti, divna si.
- Vidimo se sutra. - Bilo mi je drago.
Ok, ćao. Vidimo se.
- Halley, šta je? Nešto nije u redu? - Ti.
Kako misliš, ja? Šta sam uradio?
Ništa zapravo. Imam osjećaj kao da si bio...
odsutan zadnjih par dana.
- To nije istina. - Ne laži me, Jonathan.
Sanjala sam o ovome cijeloga života, i...
zamišljala haljinu i cvijeće
čak i muziku koja će svirati.
I sve je baš kako sam željela,
sem mog vjerenika,
koji je sad odlučio da luta Nedođijom.
Gledaj, možda sam bio pomalo isključen ove sedmice,
ali to je normalno, znaš, muška stvar.
Malo sam se ohladio. To ne znači da te ne volim.
Nazovi me ludom ali bi voljela da mi je vjerenik zagrijan,
posebno kad nas samo sati dijele do oltara.
Izvini, Hal. Stvarno.
Za šta god da se držiš molim te da pustiš to.
Molim te.
Mislim da me je već pustilo, ok?
Stani sekundu.
- Šta je ovo? - A šta misliš?
Tradicionalni poklon za mladoženju.
Ja imam tvoj i zaboravio sam ga.
Znam. U redu je.
Otvori ga.
To je prvo izdanje.
Svaki put kad si u knjižari,
prelistavaš je.
I provjerila sam, čak i nemaš primjerak.
Šta je bilo? Ne sviđa ti se?
Savršena je.
Odličan izbor.
Šta se dešava? Jesi li u redu?
- Ime joj je Sara Thomas. - Molim?
Kako si...
Halley mi je dala kao vjenčani poklon.
Sally?
Dean je iz Čitulja. Hej.
Treba mi adresa Sare Thomas.
S-a-r-a T-h-o-m-a-s.
Imam stari broj telefona.
Da, sačekaćemo.
Stani. Možete zaustaviti ovo?
Ne čujem ništa.
Dušo samo sekund. Ok, pričaj. Šta?
Šta?
Moramo otkazati Dusseldorf. Zašto?
Moramo otkazati Stockholm?
Oh. Pogledaj one zvijezde.
Sve imaju imena, znaš.
Ne znam koje su one.
To je Kasiopeja.
Zvijezde.
Kasiopeja.
Kapiraš da što se vremena tiče,
ako let zakasni deset minuta,
Propustiću sopstveno vjenčanje, ok? Brine li te to imalo?
Ti si magarac.
- Hvala. - Jesi. Ti...
Ti si moj heroj, Znaš li to?
Ti si moj prorok i sranje, znaš?
Tu si i ostvaruješ.
Courtney se iselila.
- Molim? - Da. To... Slušaj, čovječe.
Svađali smo se već duže vrijeme.
- Zašto mi nisi rekao? - Nismo željeli da ti upropastimo vjenčanje, čovječe.
Bilo bi... Nisam ti htio pokvariti slavlje.
Šta... Šta se dođavola desilo?
Jednostavno smo... pustili, znaš?
To je poenta...
Znaš, zamrlo je.
- Mi smo zamrli. - Koji je uzrok smrti?
Nedovoljno svega ovoga, ovoga.
I nedovoljno, znaš? Da li...
Sjećaš li se filozofa Epictetusa?
- Znaš li šta je rekao? - Ne, naravno.
Rekao je, "Ako se želiš poboljšati,
budi zadovoljan da te smatraju budalom i glupim."
To si ti uradio.
- Potrudio sam se. - Sad ja želim da sam magarac.
Znaš?
Ti si govno!
To sam ja, govnar.
On je govnar. Ok.
Znaš šta, prijatelju stari?
Kad bolje razmislim možda prvo da nazoveš.
- O čemu ti pričaš? - Pozovi je. Tako je kulturnije.
Pozivom joj daješ šansu da počisti.
Ne zanima me koliko joj je čista kuća!
- Nju bi. Nju bi moglo. - O čemu ti pričaš?
- Rekao si da idem! Da sam tvoj heroj! - Zabranjujem ti da gledaš.
Zabranjujem da gledaš. Ne smiješ da gledaš.
Zašto si takav?
- Ne želim da se povrijediš! - Neću.
- Nemoj da se povrijediš! - Ti me povrijeđuješ! Oof!
- Mislim da je dobro prošlo.
Zar nije... ona rekla da se sve dešava sa razlogom?
- Jeste. - Možda ležimo tu zato...
Zašto?
Zato što ne želiš da stojiš negdje drugo.
Vidim. Važi, puzimo.
Puzimo.
Dame i gospodo, govori Vam kapetan.
Žao mi je obavijestiti Vas da ćemo se malo duže zadržati na tlu
zbog nevremena koje nam se približava.
Kontrola leta nas je stavila na čekanje,
i zamolili smo osoblje da Vam pusti film.
- Spremaš se? - Da.
Znaš me, volim dobra vjenčanja.
- Jesi popričala sa Larsom? - Jesam.
Jutros prije nego što je otišao.
Mislim da će biti u redu. Bar se nadam.
Naravno da će biti dobro,
I da ti kažem, i ti isto.
Da?
Znaš šta? Um, jedna žena mi upućuje pogled.
Ne bih trebala da sam na telefonu.
Možeš li nazvati kada dođem kući?
Uživaj u letu, ok?
- Ljubim te. Ćao. - Slušalice?
- Hoću. - $3.00, molim.
Šta je ovo dođavola?
Neki problem?
Da, mislim da sam uzela novčanik od prijateljice.
Jesam. Vidite? Prado.
Oh.
Pa ima li novca u njemu?
Pogledaću.
Ima. Hvala vam.
Dvije po jedan... I pet.
- Hvala gospodine. - Hvala.
- Uh, pardon. Izvinite. - To je gospodinov kusur.
- Jonathan. - Pardon. Ja...
Jonathan.
Izvinite. Znate šta? Ja ću...
Hvala. Pardon. Izvinite. Whoo! Izvinite!
Zdravo. Da. U New York Cityu.
Um, trebaće mi adresa Jonathana Tragera.
Da. T-r-a-g-e-r.
34 Charles Street? Zahvaljujem.
34 Charles Street.
Ok.
- Mogu li vam pomoći? - Tražim Jonathana Tragera.
Je li u ovoj zgradi?
Mora da ste zakasnili.
Zakasnili za šta?
Vjenčanje u Waldorf-Astoria.
- Ženi se? - Da. Možda je već oženjen.
Hej, čekajte!
- Izvinite!
Možete me odveti u Waldorf-Astoriu
što prije, molim vas?
Vidite li šta je?
Oh! Izvinite!
Oh. O, molim te, Bože, ne.
Stanite!
Da stanemo?
Je li gotovo?
- Vjenčanje? - Jeste.
Oh, jeste. Gotovo je, to sigurno.
Ali ne brinite.
Dobićete poklon nazad.
- Izvinite? - Uvijek vrate poklone.
Pitali ste je li gotovo.
Istina, nije uopšte ni počelo.
Molim?
Da, otkazao je sve jutros.
On je otkazao?
To je grozno.
Jeste li prijatelj mlade...
ili mladoženje?
- Šta je sa ovim vremenom, a? - Da, šta se desilo sa proljećem?
U redu, posvetimo se tome.
Kakve riječi podrške želiš?
Šta nudiš?
Imam inspirativno,
"Možeš ostvariti sve o čemu sanjaš ."
Jako popularno ali nije prikladno ovome.
Tu je naravno i "Nemoj da brineš. Ima još mnogo ribe u moru" stari.
Ne.
Uh, uvijek možemo valjati klasike,
"Kad ti Bog zatvori vrata, otvori prozor."
Kako bi bilo da mi kažeš da sam uradio pravu stvar?
Ne moram ti reći.
Napisao sam.
- Šta je ovo? - Tvoja čitulja.
Fino.
Imao sam blokadu za kumov govor,
i evo šta je proizišlo iz toga.
Okrivi moj posao.
- 20, jel? - Hvala.
Ideš vidjeti Courtney?
Apsolutno.
Trebalo mi je ovo.
Znaš li da Grci nisu pisali čitulje.
Poslije smrti bi pitali samo jednu stvar:
"Je li imao strasti u nečemu?"
Kako izgledam?
Kao magarac.
- Srećno, čovječe. - Hvala ti.
Jonathan Trager,
istaknuti TV producent ESPN-a,
preminuo je sinoć uslijed komplikacija od gubitka srodne duše i vjerenice.
Imao je 35 godina
slatkoriječiv
i opsesivan.
Trager nikada nije igrao ulogu beznadežnog romantičara.
Ali je u poslednjim danima života,
Otkrio neznanu stranu psihe.
Skrivena kvazi-Jangovska ličnost isplivala je
tokom potjere u stilu Agathe Christie
za davno izgubljenom srodnom dušom,
ženom sa kojom je proveo tek nekoliko dragocijenih sati.
Tužno, potraga je završila kasno u subotu veče.
Neminovnim i potpunim promašajem.
Potpuno poražen,
odvažni Trager se čvrsto držao za uvjerenje
da život nije samo
serija besmislenih nezgoda i koincidencije.
Uh-uh. Već lepeza događaja
koji kulminiraju u jednom zadivljujućem i uzvišenom planu.
Upitan o gubitku svoga dragog prijatelja,
Dean Kansky,
dobitnik Pulitzerove nagrade
i izvršni urednik New York Timesa,
opisao je Jonathana kao promijenjenog čovjeka
u zadnjim danima njegovog života.
"Stvari su mu postale jasnije," dodao je Kansky.
Na kraju je Jonathan zaključio ako trebamo živjeti
u harmoniji sa svemirom,
moramo imati vjere u
ono što su preci nazivali fatum,
A mi danas nazivamo...
- ...sudbinom. - Sudbina.
Šta ćeš da radiš?
Ne znam, pokušaću da ga nađem.
Oh, znaš šta? Mislim da ne bi trebala to da radiš.
Mislim da ne bi.
- Šta ti misliš da bih trebala? - Samo budi tu.
Osjećam, osjećam u vazduhu.
Eve, šta ti se desilo?
Postala si svoja najgora noćna mora.
Zbogom.
Molim te obuci jaknu. Hladno je ovdje.
Ja sam Jon.
Ja Sara.
Srećna godišnjica.
Kada si to postao razuzdani romantik?
Mislim da je sreća što se svake godine vraćamo na mjesto zločina.
- Živjeli. - Živjeli.
O, ne vjerujem! Piće nije dozvoljeno!
- Moraću vas zamoliti da odete. - Hej, kako ide?
- Ne sjećaš me se? - Sjećam.
- Ovo je djevojka. - Gospođica Ugljeni Papir?
- Da. - Vidim.
- Ovaj tip mi je pomogao... - Ako niste došli da kupujete zamoliću,
da napravite mjesta za mušterije koje troše.
Hoćemo, htjeli bi neke rukavice.
- Crne od kašmira.
Oh, žao mi je. To je bilo zvono za kraj.
- Možda sutra. - O, mora da se šališ.
- Ma daj. - Otvoreni smo od 10:00 do 7:00,
- izuzev nedelje i praznika... - Smekšaće.
...diskrecije menadžmenta
ili moguće posjete visokih funkcionera.
O, ne, ne, ne! Nemojte... molim vas, molim! Sa druge strane pulta.
Ne možete ovamo. Samo ovlašteno osoblje.
Molim vas da ostanete sa druge strane pulta.
Puno vam hvala.